Celý život sa točí okolo futbalu. V OŠK Pečeňany zo siedmej ligy OblFZ Prievidza robí predsedu, trénera a po novom i hráča.
MARIÁN KOSIBA (40) bol nútený obliecť si dres po dvojročnej prestávke. K dispozícii totiž nemal dosť hráčov.
„Ak amatérsky futbal ešte raz zrušia, zanikne. Na dedinách nebude mať, kto hrať,“ tvrdí.
Kariéru ste už ukončili, no opäť ste sa objavili v zostave OŠK Pečeňany. Prečo?
Na začiatku sezóny sme nemali dosť hráčov. Chlapcov je po dvoch zrušených sezónach ťažké motivovať, aby si prišli zahrať.
Nie je to problém len u nás, ale v každom jednom dedinskom mužstve. Začali chodiť na turistiku, bicykel a s frajerkami na kúpalisko. Nevidia zmysel v hraní futbalu, keď po šiestich zápasoch ich niekto zavrie doma.
Aj keď niektorí chlapci skončili, teraz sme to nejako dali dokopy. Keď to však ešte raz zrušia, amatérsky futbal zanikne.
Už nebudeme mať komu telefonovať, aby prišiel. Každý sa na futbal úplne vykašle.
Stretli ste sa ešte s nejakými problémami po prerušenej sezóne?
Hráči, ktorí prišli, mali problém s kondíciou, čo sa im ani nečudujem. Po takej dlhej prestávke bez kontaktného športu im hrozili zranenia, preto sme museli začať opatrne.
O prerušení športu môže rozhodnúť len človek, ktorý nikdy nešportoval. Pretože návrat po takom dlhom období je hlavne pri amatéroch nesmierne náročný.
Ak sa sezóny ešte raz anulujú, bude to tragédia. Polovica mužstiev nebude štartovať vôbec a postupne budú ďalší odpadávať. Už nebude chuť.
Všade na ihriskách bude polmetrová tráva a bude koniec.
Kompetentní si ale potom musia uvedomiť, že už nevyrastie nový Martin Škrtel z Ráztočna, Dávid Hancko z Kamenca pod Vtáčnikom, alebo mnohí ďalší reprezentanti, ktorí začínali na dedinách.
Je smutné, že pri opatreniach sa vôbec nemyslí na nás amatérov.
Podľa Covid automatu pre šport môžu zaočkovaní futbalisti hrať aj v čiernej farbe.
Je nepravdepodobné, že všetci budú zaočkovaní. Pri zhoršujúcej sa situácií tiež hrozí, že zápasy budú bez fanúšikov. Dedinský futbal bez divákov je však ako koláč bez cukru, nedáva zmysel.
Ak zas zakážu vstup priaznivcom, opäť budú malé kluby zavíjať bolesťou. Pretože pre nás sú to len náklady a nič z toho nemáme.
Ako predseda OŠK Pečeňany môžem povedať, že na náš štadión bude vstup vždy povolený a otvorené budú aj bufety. Všetci sú na našich zápasoch srdečne vítaní a nezáleží na pandemickej situácii.
Treba už konečne upozorniť kompetentných, že sme tu aj my, pretože doteraz sme boli na poslednom mieste. Treba aj vo vyšších sférach zatlačiť, pretože nie je normálne, aby sa v iných krajinách normálne športovalo a u nás bol amatérsky športovec stále šikanovaný.
Ako vo vašom klube prebiehal reštart žiackeho družstva?
Totálne trápenie. Rozbehať chlapcov po roku a pol bola útrapa. Deti boli zavreté doma pred počítačmi, mobilmi a nerobili nič.
Keď prišli na ihrisko, mal som pocit, že si ublížia. Nakoniec sme to však ako – tak zvládli. No ak ich ešte raz niekto zavrie doma, už ich nerozhýbe nik.
Prosím preto všetkých, ktorí robia dôležité rozhodnutia, ktoré ovplyvňujú šport a teda zdravie mladých ľudí, treba sa zamyslieť nad dôsledkami svojich činov.
My funkcionári dedinských klubov robíme futbal popri zamestnaní, zadarmo a na úkor vlastného voľného času. No, ak sa to celé ešte raz zavrie, nebudeme mať už na to chuť.
Aké sú v Pečeňanoch vaše ambície, čo sa týka umiestnenia?
Radi by sme skončili do piateho miesta tabuľky. Nad postupom veľmi neuvažujeme. Hlavne, aby sa hralo. Z toho budeme mať najväčšiu radosť.